Ikke et ord!
Ikke en lyd.
Godt.
"Og da han steg ned i båden, fulgte hans disciple ham."
"Og pludselig blev der så kraftig søgang -
- at båden næsten...
at båden næsten forsvandt i bølgerne. Men han sov."
"Og hans disciple gik hen og vækkede ham og sagde:"
"Herre, hjælp os. Vi går under."
En lyd. En lyd! Det er alt.
"Og han sagde til dem: Hvorfor er I bange, I svage i troen?"
"Så rejste han sig og skældte ud på vinden, og så blev der helt stille."
"Folk blev forbløffede og sagde: Hvem kan han være?"
"Når selv vinden og havet-
- adlyder ham."
"Hvad er det for en mand?"
Det må man i sandhed spørge om...
Stille!
Jeg vil sige noget meget vigtigt.
Jeg har fået at vide, at nogle af jer drenge -
- har sunget "God Save Our Old Tom Cat" -
- til melodien fra vores nationalsang.
Jeg siger det kun én gang:
Det passer sig ikke.
Det passer sig bestemt ikke.
Og ser eller hører jeg en møgunge -
- gøre det igen, får samtlige drenge på skolen med spanskrøret.
Alle sammen!
Er det forstået?
- Er det forstået? - Ja.
At gøre nar ad nationalsangen på den måde -
- og at sammenligne hans majestæt kong Georg V med en gammel kat-
- og så i hans jubilæumsår...
I skulle skamme jer.
Virkelig skamme jer.
I bor i verdens bedste land. Uden sammenligning.
I bor i det største imperium, verden har set. Uden sammenligning.
Nu vil miss Everson læse salme 35.
Lyt nu godt efter, alle sammen.
Salme 35. Davids salme.
Nu græder jeg så igen
Nu sukker jeg så igen
Hvad handler kærlighed om
Er den virkelig eller en drøm
Dine kys er kun en smerte
kom fra din mund ej dit hjerte
Du gør mig lyk'li og så
finder du en ny fin, dejlig og sky
Nu græder jeg så igen
Græder min ven.
"Så skal min tunge forkynde din retfærdighed og lov-
- hele dagen lang."
Tak, miss Everson.
Nu går I tilbage til jeres klasseværelser.
4. klasse bliver herved bordene.
Og stille!
Hold jer sammen, 1. klasse!
Fart på, jer længst bagi! I må ikke blive væk.
Det var da en dejlig lysning. Hvor er her fint.
- Se den træstub. Den ligner en stol. - Eller et kateder.
Skal det være mit kateder? Så sætter jeg mig her.
- Så er det mit kateder. - Hvor er vores?
I har jo alle sammen et bord!
Vær nu stille, børn. Nu skal I alle sammen lukke øjnene.
Helt i. Luk dem så meget-
- at der ikke slipper noget lys ind. Har alle lukket øjnene helt?
Der er ingen, der smugkigger? Slet ingen?
Så skal I bare stå på et ben. Uden at åbne øjnene.
Ikke grine og ikke falde. Bare stå på et ben -
- med øjnene helt lukkede.
Gør I det, alle sammen?
Godt.
Når jeg har talt til ti, og først da -
- skal I åbne øjnene og se på græsset foran jer.
Der står et lille bord til hver enkelt af jer.
Ingen andre kan se bordet-
- så pyt med, at de siger, det ikke er der. De kan ikke se det.
Så begynder jeg at tælle. Magiske tal.
- Er I klar? Er I alle sammen klar? - Ja, miss Everson.
500 pund?
500 pund er ikke småpenge, mr. Parker.
Nej, det er det ikke, men jeg troede...
Og når der er tale om så store summer, skal der stilles sikkerhed.
- Hvadbehager? - Sikkerhed.
Det er en helt afgørende faktor her.
De ved jo, hvad jeg laver!
Ja, men De må forstå, at banken ikke kan...
Det skal nok gå godt. Jeg er hårdtarbejdende og hæderlig.
Deres hustru har en opsparing hos os, og hvis I...
Nej, nej, det er hendes. De penge har hun arvet fra sin far.
- De kan stilles som sikkerhed. - Forstår De det ikke, for fanden?
- Det sprog bringer Dem ingen vegne. - Hvad gør så?
- Det har jeg jo forklaret! - Uden min hustrus penge.
Det er eneste mulighed, hvis De skal have så stort et overtræk.
- De siger altså nej? - Det er jo ikke personligt ment.
- Men De har ikke mange aktiver. - Hvad så med den her?
Det er den her, man sælger ting med. Jeg ved, hvad jeg taler om.
- Mr. Parker... - Jeg ved, hvilke sange der sælger.
Jeg får 30 % fra alle de nodehæfter, jeg sender i handlen.
30 % af seks pence...
Det koster de ikke alle sammen. Nogle af dem koster...
Glem det. Hvorfor starte sit eget i England i dag?
- Det er svære tider, må jeg sige. - Ja, og hvorfor?
På grund af dårlig moral. Landets skæbne afhænger af sælgere.
Det er på grund af dårlig moral. Det, du har mellem ørerne.
Nu tror jeg godt, vi kan afslutte mødet, mr. Parker.
Så flytter jeg bank.
Deres hovedkontor skal nok tage sig af Dem.
Alle begår jo fejl, mr. Parker. Og nu må De have mig undskyldt.
Hvad så med 100 pund?
Jeg beklager, men det vil være det samme problem uanset beløbet.
Vil De virkelig knuse en mand, bare sådan? Ondskabsfulde svin!
Farvel, mr. Parker.
Ikke uden det der De ved
Aldrig mere få besked
Nej, hr., ikke uden det der De ved
Livet ville være en ked'li ting
Ingen bryllupsklokker og ingen ring
Nej, hr., ikke uden det der De ved
Kærlighed kan jeg tale om
Kærlighed er kongen af alt
Kærligheden den skal bestå
Rig som fattig den må få
Ikke uden det der De ved
Ingen kærlighedsbesked
Ikke uden det der De ved.
Rolig, rolig, King Kong. Jeg kan selv finde vej. Ikke skubbe!
Så I sommerfuglen?
- Der er nogle børn. - De burde da være i skole.
- Eileen kalder det en natur-tur. - Vrøvl.
- Det er rigtigt, far. - Frisk luft er da godt.
- Sådan var det ikke før, vel? - Nej, og se, hvordan det gik jer.
- Har I fået tidligt fri? - Vi måtte stoppe. Skandaløst!
- Ikke foran børnene, far. - De kommer nok til at høre værre.
Vær søde at blive ved med at gå. Ikke smøle.
- Giv dem dog en ørefigen. - Lad være, Dave. Det er ikke pænt.
Skynd på dem, Eileen. Vi vil have vores te!
Lad være med at sige sådan til Eileen foran klassen. Det gør man ikke.
Hold kæft. Han knevrer mere end et fruentimmer, far!
Jeg hørte godt, hvad du sagde. Jeg mente det ikke på en grim måde.
Kælling...
Fandens til stramtandede kælling.
Nej, Arthur. Absolut ikke. Du skal ikke spilde flere af de penge.
- Hør dog, hvad jeg siger! - Du siger jo ikke noget nyt.
- Du må bare gøre det bedre. - "Jeg dig mit jordiske gods giver."
- Har man hørt mage! - Og omvendt!
Det, der er dit, er mit, og det, der er mit, er...
Du gør det ikke, Arthur! Arthur...!
- Undskyld, Joan... - Du rører mig ikke, din sjover!
Din forbandede, gemene sjover!
Det må du ikke sige, Joan! Kan du ikke se, hvor ulykkelig jeg er?
Jeg kan se, hvor lavt du er sunket. Frygtelig lavt!
- Det må du ikke sige, Joan! - Lavt!
L-a-v-t.
Joanie...
Det må være himlens vej at dele alt med dig
At danse løs og drømme, tøs kom nu af sted med mig
Det må være himlens vej
Et paradis på jord jeg hos dig bor
Det må være himlens vej at kæmpe sam' med dig
At nyde liv og levned som i en dejlig leg
Det må være himlens vej
Et paradis på jord jeg hos dig bor
Du kan ej gemme du har det fremme
mit fremtidshåb i dit blik
Jeg må dig be' for jeg kan se'
mit horoskop i dine øjne
Det må være himlens vej at gå hånd i hånd med dig
At være helt usigelig forelsket for det er jo jeg
Det må være himlens vej
Et paradis på jord jeg hos dig bor
"Og så trådte han frem fra træerne og kiggede op mod vinduet-
- helt oppe idet høje, høje tårn uden dør."
"Rapunzel, råbte han blidt."
"Ligesom den onde heks havde råbt. Kast dit hår ned, Rapunzel!"
"Rapunzel troede, at prinsen var den gamle, onde heks -
- så hun kastede sit lange, skinnende og gyldne hår ned."
"Hele vejen ned på jorden ved tårnet."
Og?
Så klatrede prinsen op.
"Han klatrede op i tårnet ved hjælp af hendes hår."
- Gjorde det ikke ondt? - Nej, det var meget langt og stærkt.
Fortsæt, frøken. Fortæl os det.
Ikke støje nu. Så fortsætter jeg ikke.
"Prinsen klatrede op."
"Og da han kom til vinduet, blev Rapunzel forskrækket."
"Hun havde aldrig set en mand før."
Der er ikke noget at grine af. Hun havde aldrig set en mand før.
"Han var så pæn. Hans øjne var så rare -
- hans stemme så blid og hans hænder så bløde -
- at snart var hun ikke bange mere."
Og med hensyn til prinsen...? Hvad tror I, han syntes?
- Angela? - Han kunne godt lide hende.
Mere end det. Audrey?
Han blev forelsket i hende. Rapunzel blev hans kæreste.
Han forelskede sig i hende og friede til hende.
Og sådan kan det gå.
"Han kiggede på hende og kiggede på hende."
"Og besluttede, at ingen anden i kongeriget eller verden -
- ville være god nok eller smuk nok -
- til at stå ved hans side, når han en dag blev konge."
Kan De ikke huske det? Jeg var her jo for 14 dage siden.
Nej, det mindes jeg ikke.
Det var der, De ikke ville bestille "Roll Along Prairie Moon".
- Og det var godt det samme. - Hvad mener De? Alle fløjter den da.
- Der er blevet spurgt efter den. - Måske køber de den et andet sted.
Folk, der fløjter på gaden, kommer ikke herind, mr. Parker.
Jeg vil godt købe nogle noder til et klaverstykke.
Et specielt stykke?
- Hvad hedder det? - "Roll Along Prairie Moon".
Ja, altså... De mener ikke "Blue Moon"?
- Det er en helt anden melodi. - Jeg får faktisk snart en leverance.
- Den er allerede kommet, mr. Barret. - Så kun ét eksemplar, mr. Parker.
Jeg sælger ikke enkelte eksemplarer. En snes eller en halv snes.
Jeg skal kun bruge ét!
Ja, og det er fint. Det her er forretning.
- Jeg vil jo ikke have en halv snes. - Værsgo.
Det skal først forbi mig. Vi må ikke bryde loven.
- Hvilken lov er det, mr. B? - Vær rar ikke at sige "mr. B"!
Alt salg her i forretningen skal ske over denne disk.
- Så bliver det seks pence. - Det var godt nok dyrt.
- For mange mellemled. - For mange små butikker.
I skulle tage jer en god, gammeldags Slåskamp.
Godt, så tager jeg en halv snes kopier.
- Gå nu ikke helt amok, gamle. - Måske skulle jeg tage en snes.
Hvis De kunne...
Hvis de kan huske den der anden ting, får De dem gratis.
Jeg troede, De var gift, mr. Parker.
Nej, det er jeg ikke.
Jeg kan jo ikke give Dem den unge dames navn og adresse.
Medmindre der er en rigtig god grund...
Vi må have fat i noget mere hønsefoder. Skallen er helt blød.
- Men ikke så blød som dig. - Far! Ikke ved bordet.
Det er på tide, vi får det lidt sjovt her.
Vent nu lige lidt... det æg virker gammelt.
- Nej, det er helt frisk. - Lugt til det, Maurice.
- Måske har det ligget for længe. - Det stinker jo.
- Det er jo glohedt! - Nej, hvor sjovt!
- "Lugt til det, Maurice." - Jeg kunne være blevet forbrændt!
Gudskelov, at mor ikke så det.
- Hold mor udenfor. - Huset ligner snart en svinesti.
- Så gør noget mere rent. - Hold så op, Dave.
Så sig til hende, at hun skal stoppe.
- Jeg finder mig snart ikke i mere. - Kan du ikke tage lidt gas?
Nu ikke skændes ved bordet. Nu skal vi have lidt madro.
Hør lige Ramsay MacDonald.
Jeg holder ikke hus og arbejder, hvis ikke tingene ændrer sig her.
- Du leger jo bare med børnene! - Dit dumme fæ!
Dum er lige, hvad du er.
Dig, der drikker dine penge op.
Se, hvad du har gjort ved min næse!
Beder du om at få tæv?
- Hold op, Dave! - Så se min næse!
Drømmer en drøm
Nat og dag jeg ikk' er hjemme
Drømmer en drøm Jeg hør' en blid stemme
Dit kærlige ord
glæden er så blid og sød
følelsen er så stor
Jeg kan mærke mit hjerte slå, slå, slå
Drømmer en drøm
jeg har mit hjem så kær
Aner et blik det kærlighed må vær'
Jeg lægger mig nær og sover li' der
Vågner med tom favn
Drømmer en drøm som aldrig når I havn.
Eileen!
Kom tilbage!
Han er uskadt! Eileen!
Svæv af sted måne gul svæv af sted til min sang
Giv mig dit smukke skin måne gul
Hos dig højt i det blå er der koldt ligeså
Lys på mig og min vej måne gul
Lad nu dit milde skin
røre blidt min kind
jeg jo ingen ro kan find'
På grund af...
På grund af Arthur.
Store fjols!
"Der var engang en nydelig, ung prins -
- som var ude at ride dybt inde i den mørke skov."
"Da hørte han en skønjomfru, der sang i sit tårnkammer."
"Så fin var hendes stemme -
- og så fortryllende var glimtet af hendes blege ansigt-
- at prinsen forelskede sig i hende på stedet."
"Han vidste, han ikke ville helme, før skønjomfruen var blevet hans."
Nej, du skal ikke være bange.
Hvem er De? Hvad vil De?
- Eileen... - Hvorfra kender De mit navn?
- Eileen... - Gå. Lad mig være i fred!
Det må du ikke sige.
- Jeg har set Dem før. - I Gloucester. I en musikforretning.
Og efterfølgende. Ude på gaden.
Der er en sang. Det er ligesom i sangen.
- Sange fortæller sandheden. - Vær sød at blive, hvor De er.
Jeg har ledt efter dig, Eileen.
- Mig? - Jeg har ledt efter dig overalt.
- Jeg er ikke lige med. - Du er i mine tanker.
I mit hjerte, i min sjæl.
Må jeg ikke nok få lov til at tale med dig?
- Det er vel ikke din mand? - Det er min bror.
Vær nu ikke dum, Eileen. Kom tilbage!
Jeg ved jo ikke engang, hvem De er.
Det er mig, der er Arthur. Og jeg elsker dig.
Vær nu ikke dum.
- Hvad foregår der her? - Godaften, de herrer.
Ingen er finere, ingen er sødere, ingen er bedre, ingen er kvikkere
Ingen kan være kønnere end du er
Dit blik, din stil Din søde lille næse
Du er smuk som dagen er lang smuk som en rose
Jeg er solgt, forlibt og mit hjerte banker blidt
Du har mig, lille skat Jeg er solgt, og jeg' forlibt
Ingen kan være sødere og absolut ikke klogere
Med dit intelligente blik vækker du skamløse tanker i mig
Du virker så ivrig og dit hjerte er rent
Du er det fine trofæ jeg vil vise for min familie
Mor finder fotos frem af mig og de vil sikkert kede dig
Og du kan få de slægtninge frem som vi altid har gemt os for
Og hvad siger de så? Hvad siger de til mig?
Ingen er finere, ingen er sødere, ingen er bedre, ingen er kvikkere
Ingen kan være kønnere, søde, end du er.
- Hvad foregår der her? - Godaften, de herrer.
- Er alt, som det skal være, Eileen? - Ja, far. Det her er Arthur.
Jeg er ven med Eileen. Det er min bil, som holder på vejen.
- Nå, så De har bil? - Jeg tænkte, vi kunne køre en tur.
- Så er jeg da nødt til at klæde om. - Jeg er ligeglad.
Men det er Eileen ikke.
- Hvad står vi egentlig herude for? - Byd ham på en kopte.
Og et hårdkogt æg.
- Vil du...? - Ja tak. Meget gerne.
- De må tage os, som vier. - I skal ikke gøre noget særligt.
Åh, Arthur...
Hvor er du?
Godaften, alle sammen. Det her er Lou Stones orkester i London.
Vi begynder aftenens udsendelse med "That's a Plenty".
Irene? Godt, du er hjemme. Ja, det er Joan.
Nej, jeg er alene. Arthur er...
på en af sine små rejser. Idet mindste... Nej.
Nej, der er ikke noget galt. Overhovedet ikke.
Jeg spekulerede bare på, om du ville kigge forbi...
Nej, der er ikke noget galt. Hvad skulle der være?
Nej, han har det glimrende. Ja, tiptop.
En anden god gang så.
Så siger vi det. Hav det nu godt.
Du må ikke gå, Arthur.
Du må ikke forlade mig.
En gang syv er 7. To gange syv er 14.
Tre gange syv er 21. Fire gange syv er 28.
Fem gange syv er 35. Seks gange syv er 42.
SYV gange syv er 49.
Syv syvere er 49. Det er godt. Syv gange syv.
Vi stopper der og repeterer det.
Kun en gang til. Syv gange syv er 49. Det var flot.
Jeg spørger nogle om syv gange syv, når vi læser historie.
Men I får ikke nogen historie, medmindre I er musestille.
Flot. Nu vil jeg kunne høre en nål falde til jorden på lang afstand.
Hør
Flot. Syv gange syv er 49. Men hvad bliver syv dværge?
- Snehvide! - "Snehvide og de syv små dværge".
Stille! Ellers tager vi nogle flere tabeller.
Det er godt. Rigtig, rigtig godt.
"Der var engang..."
Skynd Dem, hvis De vil have morgenmad. Den er fem i ti.
Jeg er på vej, mrs. A.
"Lille spejl på væggen der."
"Hvem er den smukkeste i landet her?"
Der er ingen grund til at blive.
Ikke hvis man ser på de nøgne fakta.
- Jeg ville nok savne England. - Vel ikke vejret?
Jeg ved ikke helt... Det er måske bare sentimalitet.
Brokkerierne. Dem ville du savne. Folk som brokker sig og klager.
- Vi har brug for en som italieneren. - Mussolini.
Vi har brug for en, som belønner hårdt arbejde.
Jeg bruger rigtig meget tid på at sælge nogle fine børster.
- I ethvert andet land... - Ville du tjene 1000 pund om året.
Præcis. Men i England ses der ned på sælgere.
I USA kan de, der sælger det samme opslagsværk som mig -
- takket være deres franchise skifte bilen ud efter halvandet år.
- Australien er mulighedernes land. - Men pubberne lukker klokker 18.
Skrækkeligt. Men de smækker ikke døren i for næsen af en som her.
- Det er sgu sørgeligt. - Var din mund.
Jeg går fra butik til butik med mit design. Fantastisk design.
Og så mødes man af nogle finker, som siger, det ikke er deres stil.
- Det er sørgeligt. - Alt vel, de herrer?
Glimrende, tak.
- Jeg ville end ikke give hunden det. - Jeg vil have tykke baconskiver.
- Det her er jo papirtyndt. - Alt taget i betragtning...
Så er det vist bedst at emigrere. Det her land går i hundene.
- Vi valgte forkert side i krigen. - Tyskerne er gode soldater.
- Og gode apotekere. - Vi mødes tit i forskellige byer.
- Senest i Bristol. - Og det er altid det samme.
Tommelfingeren vender nedad. Og med sikkerhed også i dag.
Hvad mener du, Arthur?
Hvadbehager? Hvad sagde du?
Jeg sagde, at vi ville få det bedre i et andet land.
- Skulle vi flytte fra England? - Hvor har du været?
Dit salg går da heller ikke særlig godt, vel?
Jo, det går strygende.
- Vågn nu op, gamle jas. - Jeg klarer mig rigtig godt.
- Er du sarkastisk? - Nej! Aldrig i livet.
Alle, der nogensinde har levet, ville gerne være i mine sko -
- hvis de vidste, hvordan jeg har det nu. Det er sandt.
Hold nu op, Arthur.
Det er det, der er galt med jer. I har grus i øjnene -
- og kan ikke se, hvor smuk verden omkring os er.
Hvorfor ser I så spørgende ud? Verden er vidunderlig.
Hele verden stråler. Kan I ikke se det?
- Har du drukket, Arthur? - Han har nok jagtet damer.
- Ja, grin I bare. - Du behøver ikke at blive grov.
I årevis har jeg siddet ved borde som det her med mennesker som jer -
- og jeg har aldrig set det, som det egentlig er.
Det er gået op og ned for mig som for alle andre.
Jeg har mødt en og anden dame. Det benægter jeg ikke.
Men uden at jeg har vidst af det -
- har jeg haft et lag vat mellem mit indre og mit ydre.
Du lyder jo som en bedre samarit.
Du kan ikke se det, fordi du er pakket ind i vat.
Det gælder også dig, Ted. Og dig, Alf.
Hvad i alverden taler du om? Det lyder som noget sludder.
- Ja, selvfølgelig gør det det. - Hvad mener du med det?
Fordi
I kender ikke den unge dame, gør I vel?
Det kan ikke forklares. Der findes ikke ord for det.
Jo, der gør da.
Ja, ja Min skat hun sa' ja, ja
Jeg er glad for hun sa' ja, ja I stedet for nej
Nu på søndag Jeg sa' ikke mandag
Det skal være søndag Da rejser vi bort
Så kulrede vi bliver helt kulrede
Min skat er vild med det Det har hun sagt
Ja, ja Min skat hun sa' ja, ja
Jeg er glad for hun sa' ja, ja I stedet for nej
- Fik du hånden op under kjolen? - Har hun store bryster?
I med jeres stygge, beskidte...
Jeg burde have vidst bedre. Er det sådan nogle som jer...?
- Jeg væmmes ved jer. - Tag det ikke ilde op.
- Det var ikke sådan ment, gamle ven. - Alt, hvad jeg har...
Alt, hvad jeg har drømt om og håbet på...
længtes efter, dybt inde i mig, her i hjertet...
Alt!
- Vi vidste det ikke, Arthur. - Nej, og det kommer I aldrig til.
- Arbejdet kalder. - Kan I ikke høre, hvordan I lyder?
Kan I ikke se folks ansigter?
Hvad er der galt med dem? Der er noget.
Vi blev ikke sat i verden jamre og klage vores nød.
Jeg ville ønske, at jeg kunne udtrykke mig bedre.
Der har vi det...
De er jo her. Jeg har gået rundt med dem i månedsvis.
Alle de pragtfulde sange...
Jeg har altid troet på dem.
Som I gør med porcelæn og børster. Man skal tro på det, man sælger.
Jeg har ikke drømt om at være andet, men af en eller anden grund -
- har jeg aldrig forstået, hvorfor og hvordan jeg tror på dem.
Der er bare noget, som er for stort og for vigtigt -
- og for indlysende til, at det skal stoppes i digte og bøger.
Alle ved, hvad det er. Alle kan mærke det.
Det burde de i hvert fald. De gør det, når de får chancen.
- Sangene? - Jeg er ikke særlig kløgtig.
Jeg fik nogle splinter i knolden, da jeg lå i skyttegravene.
Det var s'gutte sjovt...
Men vi holdt ud.
Det var sangene. De betød mere end tørre tæpper.
Nej, det var mere end det. Vi lagde ikke blot problemerne på hylden.
Nej, sådan var det ikke.
Jeg kan næsten smage det...
Det handler om at finde det blå, det gyldne...
Den blå himmel og det gyldne daggry.
Eller lyset i et andet menneskes øjne.
Det regner med manna fra himlen.
Vi kan ikke se det. Den daler ned omkring os.
- Man skal bare samle den op. - Man kommer ikke langt for manna.
Vi er her jo ikke særlig længe, og jeg har set mænd...
I ville ikke tro jeres egne øjne. Tarme og knogler, der stak ud...
Hvis Gud findes, og han har skabt det her, så er han en...
Nej, jeg siger det ikke, men det er os, der klokker i det.
Eller de, der bestemmer. De har klokket i det.
De burer en mand ind, hvis han blotter sig.
Men han får en medalje, hvis han bomber tusind kvinder og børn.
Og jeg har set det.
Jeg har set de forfærdelige, rædsomme, uhyggelige ting.
Vi ved godt, hvad du mener. Vi var der jo også.
Men det er intet imod det, vi har i vente.
Men et sted... ser I... Et sted... skinner solen.
Ved I, hvor det er? Det er inde i os selv.
Inde i hovedet. Det gik op for mig i aftes.
Så snart jeg så hende.
Der var en form for tøven i hendes udseende og bevægelser.
Forstår I, hvad jeg mener? Nej, det gør I ikke.
Jeg siger ikke, hvad hun hedder.
Det var det, hun tændte i mig. Forstår I det?
Hun gav sangene mening. Ægte mening.
Jeg har altid vidst, at de berettede sandheden.
Og det gør de. Det gør de, fandengaleme.
Undskyld, at jeg bare taler løs.
Men de der sange...
Halvdelen af dem er skrevet af jødedrenge med grønne solskærme.
Det er jo bare et erhverv, Arthur.
Hvor er I dog uvidende.
For resten, Arthur...
Hvordan har konen det?
Du skal have lavet gebisset, Ted. Det klaprer, når du taler.
Limen kan nok ikke holde længere.
Hvad var nu det for noget?
Det har du vist ret i, Ted. Den er kammet over.
Stakkel. Andet har jeg ikke at sige.
- Gad vide, hvordan hun ser ud? - Det lød, som om hun ser godt ud.
I mørke er alle katte grå.
Man skal ikke kigge på kaminhylden, mens man roder i gløderne.
Tusind tak, hr.
Tusind tak, frue.
Tusind tak, hr.
Jeg kommer der altid, når jeg er her. Deres éclairs er pragtfulde.
Tænk dog på min figur...
Hvad er der, Joan?
- Jeg fik en underlig følelse. - Du ser helt forskrækket ud.
Det er underligt... Kan du se gademusikanten?
- Ja, men hør, hvad han spiller. - Jeg troede, det var Arthur.
- Arthur? - Jeg ved godt, det er fjollet.
Der er noget ved ham... Jeg fik kuldegysninger.
Arthur ville da ikke spille sådan en melodi.
Han ville heller ikke vise sig i sådan noget tøj.
Gad vide, hvem der stopper hans strømper. Det gør Jesus nok.
Tak, frue. Det var morderlig pænt af Dem.
Det var så lidt.
De bliver bare mere arbejdssky. Jeg giver dem ikke noget.
- Der var altså noget ved ham. - Hvor er Arthur?
- Han... - Joan...
Jeg ved det ikke.
Karameller!
Vent lidt... I må deles om dem.
Jeg håber, det er i orden. Jeg måtte bare se dig igen.
- Har du noget imod det? - Nej da.
Jeg vil gerne køre dig hjem.
Det ville da være dejligt.
I aften der vil jeg bare se på dig
Tys, tys bryd ikke fortryllelsen
Du er så sød så frygtelig sød
Du er som en del af mig
Dit glade ansigt som jeg elsker højt
Du ler på helt bedårende vis
Det gør mit liv til en leg
Åh, skønne, bliv stående et øjeblik Ung og glad og sød
Tys, tys Lad mig blot se på dig
i aften, skat.
- Sagde han, om han kom igen? - Nej. Han rejste bare sin vej.
- Skulle han på forretningsrejse? - Jeg ved det ikke, Irene.
Det er noget af problemet. Jeg har været ligeglad på det sidste.
Jeg ved ikke rigtig... Jeg er frygtelig bekymret.
Det løber ud.
Går det ellers godt med dig og Arthur? Du ved nok...
- Mener du...? - Ja. I soveværelset.
Jeg...
- Jeg er ikke særlig glad for det. - Det er der ingen af os, der er.
Jo, luderne.
De kan bare godt lide pengene. Vil du helst ikke tale om det?
Det kan være godt nok at tale om det.
Og Arthur... Han...
Han vil gerne oftere, ja.
Det behøver ikke at betyde, at han er ude efter...
En anden?
Mellem os to sagt... Og du siger det ikke videre, vel?
Nej, naturligvis ikke, Joan. Hvad tror du om mig?
Nogle gange har jeg mistænkt, at der var en anden kvinde.
- Nogen bestemt, Joan? - Nej.
- Det forbliver imellem os to. - Stol på mig.
Det kan du altså godt, Joan.
Der sker noget, når Arthur ser på...
Det er, når han ser på Betty. Især når hun lægger benene over kors.
Jeg troede ikke, at du havde bemærket det.
Jeg kunne jo ikke sige noget. Det turde jeg da ikke.
Er der foregået noget bag min ryg?
Jeg ved ikke, om de er gået linen ud. Man ved dog aldrig med Betty.
- Er du og Betty ikke veninder. - Jo, og jeg holder meget af hende.
Men hun er nærmest sådan en... Hvad hedder de nu?
En nymfoman.
Er Betty det? Hvor ved du det fra? Det tror jeg altså ikke.
- Det her bliver imellem os to. - Jeg siger ikke noget, Irene.
Hun fortalte, hun havde været i seng med tre mænd, før hun blev gift.
Er det ikke forfærdeligt?
Hvad er det for noget? Er det en sygdom?
Begær, kæreste.
Og... hun og Arthur...
Tror du, at de...?
Det sagde jeg ikke. Jeg sagde bare, at hun flirter med ham.
Hun kan ikke lade være, den stakkel.
Jeg kunne jo ikke sige det, Joan.
Det nævner man jo ikke sådan uden videre.
Så, så. Du må ikke tage det så tungt.
- Der er sikkert ikke noget. - Det er også bare min skyld.
Arthur kommer nok snart hjem.
Jeg har ikke hørt en lyd fra ham i tre dage.
- Tog han penge med? - Nej.
Ikke ret meget, så vidt jeg ved.
Det var blandt andet det, vi skændtes om.
Det plejer at være det, man skændes om.
Jeg savner ham mere end...
Hvis han forlader mig...
Drik lidt mere kaffe.
- Så dør jeg. - Han skal nok komme tilbage.
Arthur er en forstandig mand.
- Her er vel nok smukt. - Ja.
Deanskoven er det smukkeste sted i hele England.
Det har du ret i.
Især fordi du bor i den.
Naturen har intet med menneskene at gøre. Ikke på den måde.
Der tror jeg, at du tager fejl.
Når jeg ser På dig-u...
så falder der skæl fra mine øjne.
Undskyld, Eileen. Jeg var vel ikke uforskammet?
- Nej. - Er du sikker?
Jeg vil jo nødig virke ubehøvlet.
Jeg er ikke vant til at være sammen med mennesker.
Med mænd, mener jeg.
Det er i orden. Jeg er ikke spor genert af mig.
- Du lyver vel ikke, Arthur? - I hvert fald ikke med vilje.
Du sagde, at du ikke er gift. Lover du det?
Ligner jeg en, der er gift?
Uanset hvor pæn du er, og hvor meget dine venner holder af dig -
- så finder de sig næppe i din dårlige ånde for tid og evighed.
De virker sikkert venlige nok.
Bild dig ikke ind, at du aldrig har dårlige ånde. Den fejl begår mange.
Læs faktaruden forneden -
- så kan du se, at der ikke er den store chance for at slippe.
68 frisører siger, at omtrent hver tredje kvinde -
- heraf mange fra overklassen, har dårlig ånde.
De må jo vide, hvad de taler om.
Betænksomme mennesker undgår risikoen for at vække anstød -
- ved at skylle munden med Listerine hver morgen og aften -
- og ved behov.
Især inden man skal mødes med andre.
Arthur!
Hvad? Hvem er det?
Ja, jeg var gået i seng. Hvad jeg har på? Min nat...
Hvem er det?
De er et ondt menneske, der burde spærres inde.
"Lille spejl på væggen der..."
Solen den finder vej
så søde græd du ej
Et sted er himlen blå
og skyen flytter sig
Jeg hør' en rødkælk pippe
den sidder på en gren
for både dig og mig
for himlen bli'r snart blå
Tårer og tristesse
bringer os to ganske nær
Bare se i morgen
hvor jeg har dig inderlig kær
Ad kærlighedens vej
Vi vandrer du og jeg
Farvel til storm og uvejr
skyen den flytter sig.
- Jamen, så godnat. - Godnat, far.
Jeg må også hellere gå i køjen. Jeg skal tidligt op i morgen.
- Godnat. - Godnat, Maurice.
Kommer du, Dave? Vi begynder tidligt.
Gå du bare i seng. Jeg kommer snart.
Vil du have en, Arth? En smøg.
- Nej, han vil ikke. - Sikken lys stemme, du har.
Han vil ikke have en.
Fruentimmere ved, hvad vi vil have, før vi selv ved det.
- Jeg vil ikke have en. - Det er ligegyldigt, om du ville.
Jeg har aldrig før mødt en sangskriver.
Jeg foretrækker hornorkestre, men jeg kan skam godt lide sange.
Fortæl om nogle af dem, du har skrevet.
Det er ikke alle, der vil prale.
Det er ikke det, jeg lever af. Jeg sælger også andres sange.
- Vi sælger til musikforretningerne. - Har du ligefrem ansatte?
Kun et par stykker... Det er et lille firma.
- Men det vokser. - Har du et kontor?
Den slags koster nu om stunder.
- Du har altså ikke noget kontor? - Har du ikke det?
Jo, jo. Det er ikke så stort, men...
- Du har altså et kontor? - Ja, og vil gerne have noget bedre.
Det går bedre, for hver dag der går. På alle måder.
Nå, det er også sent. Du skal tidligt op, Dave.
Jeg har ikke svært ved at komme op. I modsætning til visse andre.
- Skal du køre helt til Gloucester? - Der er kun 25 km.
- Det tager en time med bussen. - Jeg kører hurtigere.
Nå, så du er en racerkører? Som ham der Campbell.
- Jeg vil bare nødig spilde tiden. - Hvor mange hestekræfter har bilen?
- For guds skyld! - Hvad går der af dig?
Jeg var slet ikke klar over, at klokken var blevet så mange.
- Nå, men godnat. - Godnat, Dave.
- Jeg er ked af det der. - Godnat.
- Griner I af mig? - Nej, Dave.
Det skal I heller ikke.
Altså...
- Hvad er der, søde ven? - Jeg bliver kvalt i det her hus.
- Jeg kan ikke holde det ud mere. - Jeg forstår dig godt.
Jeg har en god familie, men det er ikke det samme, efter at mor er død.
- Vi er vidt forskellige. - Utroligt, du er Daves søster.
Jaså? Hvordan det?
Der er noget...
Der er noget tøvende ved dig.
Nej, ikke på den måde. Det er som rytmen i en melodi.
Det er ikke én ting, men det hele. Især når du ser til siden.
- Ser jeg til siden? - Altså, ikke på den måde.
Du er jo ikke skeløjet.
Nogle gange kan man rigtig gøre, du er fra London.
Min kone...
Arthur...
Må hun hvile i fred.
Det er derfor, jeg hader motorcykler så inderligt.
Mener du, at hun...?
Det skete for tre år siden.
Når jeg tænker på det...
At en ung kvindes liv går til spilde på den måde...
Græd ikke, min ven.
Hun stod og kiggede på slagterens vindue.
Hun vidste, at jeg er glad for lammekoteletter.
Motorcyklisten mistede herredømmet og...
Er det rigtigt, Arthur?
Kan du godt lide lammekoteletter?
Arthur, nej...
Det er første gang siden den dag, at jeg har det sådan.
Jeg har aldrig...
Jeg beder dig, min engel, min elskede.
- Jeg er bange. - Hjælp mig med at fjerne smerten.
Jeg skal nok prøve at fjerne den, Arthur.
Ikke for din skyld.
Det er du ikke værd, Arthur.
Dit lille udyr.
Tekster: Rie Sommer PrimeText International
Tekstadmin.: www.primetext.tv PrimeText International